Baseret på virkelige hændelser.
I 1941 bombede japanerne Pearl Harbor.
Den amerikanske flåde blev skudt i sænk.
Ti timer senere angreb de Filippinerne -
- for at bane vej for en omfattende invasion af øerne.
De amerikanske tropper, heraf 10.000 amerikanere -
- og 60.000 filippinere, trak sig tilbage til Bataan-halvøen.
Uden en flåde til hjælp og med ryggen mod havet var de fanget.
På trods af sine løfter beslutter Præsident Roosevelt sig til -
at koncentrere sig om Europa og om at få stoppet Hitler.
Hermed besegles Filippinernes skæbne, -
- og ligeledes de mænd, der er fanget på Bataan-halvøen.
Imod sit ønske bliver General MacArthur sendt til Australien, -
fast besluttet på at vende tilbage.
Efter fire måneders kamp uden forsyninger -
- overgiver de sultne amerikanere og filippinere sig til japanerne.
Det er det største nederlag i amerikansk militærhistorie.
Japanerne kan hverken huse eller brødføde de 70.000 krigsfanger, -
- som bliver sendt på en hård stroppetur på næsten 100 kilometer.
Dem, der træder uden for rækken, bliver skudt.
15.000 soldater omkommer under det, der kaldes "dødsmarchen på Bataan".
De overlevende krigsfanger bliver samlet i lejre -
- i O'Donnell, Cabanatuan og Palawan.
De japanske vagter, som ser overgivelse som en skam, -
- behandler dem grusomt. Tusinder dør af sygdom, sult og mishandling.
Men i 1944 vender krigslykken.
Med hver sejr haler de amerikanske styrker ind på japanerne.
Og med hvert nederlag bliver den japanske hær mere desperat.
Optændt af års propaganda troede de, at amerikanerne ville være nådeløse.
Regeringen i Tokyo overbeviser befolkningen om, -
- at de må forsvare deres land med livet som indsats.
Den 1. august 1944 -
- offentliggør Krigsministeriet i Tokyo et memorandum.
Det udgør den officielle politik over for krigsfanger. Der står:
"Det er målet, at ingen skal kunne flygte."
"De skal alle tilintetgøres uden spor."
PALAWAN KRIGSFANGELEJR
Det følgende fandt sted i løbet af fem dage i januar 1945.
HÆRENS SJETTE HOVEDKVARTER CALASIO, LUZON, FILIPPINERNE
DAG 1 - DEN 27. JANUAR
Landgangen i Lingayen-bugten var Stillehavets største flådeoperation.
Mere end 250.000 soldater gik i land.
De var klar til det sidste store slag.
Jeg havde læst på Stanford og var med i universitetets militærprogram.
Jeg ville ikke gøre karriere i militæret.
Jeg ville bare gøre min del og så tage hjem til min kone.
Jeg var Kaptajn i sjette elitebataljon.
Min kommandofører var Oberstløjtnant Henry Mucci.
Er du stadig med, Løjtnant? - Jeg overvejer det.
Så har du allerede tabt.
Skal jeg tage hatten af, så du bedre kan se?
Mucci var uddannet på West Point og var meget entusiastisk.
Han påtog sig den håbløse opgave -
- at gøre en gruppe uerfarne rekrutter til elitesoldater.
De var hvervet til at tage sig af kvæg, -
- så de fleste kom fra landområder og havde ingen kamperfaring.
Så er kalkerne klar. Har du set Oberst Mucci?
Javel. Han spiller poker.
Jeg ville ikke forstyrre ham nu. Jeg tror, han er ved at tabe.
Pokkers. Giv mig et nyt spil kort. Der er uheld ved det her.
Når du tager piben i munden, ved jeg, du har problemer.
Oberst. Her er kalkerne.
Ved du, hvem det er? - Nej.
Korporal?
Javel.
Find ud af, hvem den cowboy er. - Javel.
Vi havde trænet i månedsvis, men havde ikke været i kamp.
Hæren betragtede os ikke som andet end oberstens eksperiment.
Mucci ville vise dem, at de tog fejl.
Hr. General.
Det er Oberst White og Major Lapham.
Det her er Oberstløjtnant Mucci, sjette elitebataljon.
Lapham var med i Bataan-kampagnen.
Han leder guerilla-enheder her i Luzon.
De filippinske guerillaer er gode informanter.
Mig en ære. - Tak.
Major Lapham. Fortæl Oberst Mucci, hvad du fortalte os.
Otte kilometer øst for Cabanatuan er der en japansk krigsfangelejr -
med 500 overlevende fra dødsmarchen.
Trænger vi ind i området, vil japanerne dræbe fangerne.
Major Lapham har ret.
I Palawan blev 150 brændt levende, da MacArthur invaderede landet.
Vores fremrykning går lige gennem lejren.
Om alt går vel, er vi ved lejren sidst på ugen. Da er det måske for sent.
Hvad siger analytikeren?
Grundet vores hurtige fremrykning bevæger japanerne sig om natten -
og gemmer sig om dagen. Derfor ved vi ikke, hvor fjenden er.
De er 50 kilometer fra vores frontlinje.
Der er over 30.000 japanere alene i det område.
Henry? Lav en plan, og giv den til militæranalytikeren i morgen tidlig.
Den her mission er en hjertesag for mig.
For tre år siden beordrede vi mændene til at overgive sig.
Vi står i gæld til dem, men du må holde hovedet koldt.
Hvis det ikke føles rigtigt, så afblæs det.
Hvem er øverstbefalende? - Mig selv.
Eller Kaptajn Bullseye? - Jeg har uddannet dem.
Alt, jeg beder dem gøre, gør jeg også selv. De fortjener at få lov.
Og det gør jeg også.
Godt, Henry. Lav en god plan. - Javel.
General Kreuger har ikke besluttet sig endnu, så du må lave en god plan.
Spejderne briefer os klokken 17. Derefter har du til i morgen tidlig.
Da De sagde, De skulle med...
Bare rolig. Det er dig og ikke mig, der skal lede angrebet.
Hvor mange vagter er der? - Måske 200.
Har de kampvogne?
Bygningen med metaltaget ser ud til at beskytte et eller andet.
Lejren ligger her. Hvor mange japanere er der så i Cabanatuan by?
9.000 mand. - Det er over seks kilometer derfra.
Er der fjendtlig trafik på vejen her?
Japanerne er ved at rykke fra syd til nord. Det er en hovedfærdselsåre.
Broen her er cirka en kilometer fra lejren.
700 meter. Vi ved ikke, hvor mange mand der bevogter den.
Det er svært at sige, hvor mange mand vi skal bruge, uden flere oplysninger.
Desværre.
Jeg valgte dig, fordi du er fleksibel. Vi har et døgns forspring.
Kan Kaptajn Prince nå at få de nødvendige oplysninger?
Vi er klar klokken 8.00 om morgenen den 29.
Kom i gang. - Javel.
Det sværeste er den sidste strækning. Der er ingen dækning i 800 meter.
Fladt som en pandekage.
CABANATUAN KRIGSFANGELEJR
Hallo. Hallo!
Hvor langt tror du, Hewitt er nået? - Det kan da være lige meget.
Japserne fanger ham alligevel før eller siden.
Kunne du ikke finde noget, der er nemmere at tygge?
Duke sælger rotter fra begravelsespladsen, -
men jeg vil ikke forkæle dig for meget.
Er det gummerne eller tænderne, der gør ondt?
Det begynder i gummerne og trækker om i baghovedet og nakken.
Bare rolig. Det er ikke malaria.
Sid ned, Løjtnant.
Vi har oversat et telegram til Oberst Mori.
MacArthur har erobret de sydlige øer. Han er her på Luzon.
Var han ikke gået på pension? Han vil vel nyde solen -
og så smutte til Australien igen.
Den er god nok. Jeg er på kontoret hver dag.
Vi ved ikke, hvornår han når frem til Cabanatuan.
Sig til folkene, de skal forholde sig i ro, til vi finder ud af noget mere.
Giv den her til en god soldat. - Javel.
De har fanget Hewitt. - Hvem kiggede efter ham?
Fjolset kunne ikke engang vente, til det blev mørkt.
Det her er jeres skyld.
I overgiver jer som kujoner og flygter som kujoner.
Han skal dø, fordi ingen af jer havde modet til at stoppe ham.
CABANATUAN BY SEKS KILOMETER VEST FOR LEJREN
Klar?
Jeg har brug for mad.
Colvin? Du holder øje.
Hvor meget? - Fem.
Du skulle ikke være kommet. - Det skulle du heller ikke.
Vagterne er blevet sværere at bestikke. Vi skal bruge mere medicin.
Carlos og min far blev forhørt af japanerne sidste uge.
De holder øje med os.
Sig til Margaret, hun skal passe på. - Tror du, hun vil høre efter?
Er der andet, jeg skal sige til hende?
Bare at hun skal passe på.
Der er kinin i jordnødderne. Tag noget af det selv. Du ser ikke rask ud.
Hvem er Margaret, Red?
En amerikansk sygeplejerske, der var gift med hans kommandofører.
Han døde af malaria sidste år i en af de andre lejre.
Har Majoren et forhold til hende? - Hvorfor tror du det?
Ikke for noget. Det lød bare, som om han var bekymret for hende.
Han burde have haft et forhold til hende.
Hendes mand var ligeglad med hende, og Gibby var ligeglad med alle andre.
Hvorfor gjorde han ikke noget? - Han er en gentleman.
Så render man ikke med en andens kone. Jeg kunne måske have fundet på det.
Hvor er hun nu? - Hun er stadig i Manila.
Hvem tror du smugler al medicinen ind i lejren?
MANILA
I 1941 blev Manila opfattet som Orientens perle.
Det var en international storby med indbyggere fra hele verden.
Det ændrede japanerne på.
De mente, at filippinerne skulle gøre, som de fik besked på.
De, der gjorde modstand, blev fængslet, tortureret eller dræbt.
Det knyttede filippinerne og amerikanerne sammen.
Modstanden voksede.
I 1945 var mange efterhånden blevet medlem af modstandsbevægelsen.
De har holdt øje med dig i ugevis. - Japanerne har afhørt folk før.
Det behøver ikke at betyde noget.
De ved, amerikanerne er på vej.
Og de ved, vi har beviser på deres krigsforbrydelser.
Don Antonio har ret. Det...
Det er ikke som før, Margaret. De ved ting, kun en stikker kan have lækket.
Hvorfor lod de dig så gå?
Du må undskylde, Carlos, men hvis du er bange, må du gerne gå.
Du skal ikke høre noget for det. Det skal ingen af jer.
Jeg går kun, hvis alle går. Det ved du da.
Jeg kan ikke gå, så længe der sidder fanger i Cabanatuan.
Margaret? Jeg har talt med Daniel.
Hvordan har han det?
Han så ikke rask ud. Jeg tror, han har malaria igen.
Min far sagde, vi skulle vente, men så er det måske for sent for Daniel.
Din far har ret. Det er for farligt.
Du skal ikke høre på mig. - Nej. Vi mødes uden for hospitalet.
Det sædvanlige sted. Ikke?
Jeg må af sted.
Kompagni...
Ret.
Rør.
Latrinrygterne talte sandt. Vi har langt om længe fået en mission.
Vi skal gennem vores egen frontlinje og ind i japsernes baghave -
for at redde 500 amerikanske krigsfanger.
Det bliver pissehårdt.
Det bliver et klassisk angreb, som kun lykkes gennem hurtighed, -
overraskelse og stor ildkraft. Derfor er I blevet valgt.
Men før I bliver overmodige, så husk, at I intet har udrettet endnu.
I er den bedst trænede og mindst afprøvede bataljon i hæren.
Nu kan I gøre noget ved det. I får kun denne ene chance.
Jeres bedrifter de næste to døgn vil afgøre, -
hvordan I vil blive husket.
Som mænd, der er denne hær værdige, -
eller som en skamplet, -
der med tiden vil blive glemt.
Det er op til jer.
Jeg tror, det bliver det første. Derfor deltager jeg i angrebet.
Der er ingen andre, jeg hellere ville lægge mit liv i hænderne på.
I er de bedst forberedte soldater, vort land har sendt i krig. Bevis det.
Og en sidste ting: Jeg vil se samtlige af jer i feltkirken bagefter.
Vi skal ikke have nogen skide ateister med i det her angreb.
I skal ned på knæ og love Gud den almægtige, -
at I er villige til at give jeres liv for de fanger.
Er I med? - Javel!
Fortsæt bare. - Kompagni ret.
Generalen syntes godt om din plan.
...for at mane til fred, som du foreskriver det.
Udøs af din kærlighed til alle fredselskende mennesker, -
som du gjorde det gennem Jesus Krist, din enbårne søn. Amen.
Saml delingerne.
"Ingen distinktioner", sagde Obersten. Det overskæg viser da, han er officer.
Hvorfor må jeg ikke have hjelm på?
Hjelmene er for urolige i felten.
Det hørte jeg ikke. Gjorde du? - Ja.
Aldridge. Du er kompagniets bedste skytte.
Har du affyret sådan en før? - Nej.
Jeg foretrækker min M1. - Vælg en, der kan lade for dig.
Lucas.
Er du sikker? - Ja.
Nybegyndere!
Så er det altså nu? - Vi tænker vist på det samme.
Jeg har allerede taget fire af dine mænd.
De er alle gode militærlæger.
Men bliver det et hårdt slag, får vi brug for en, der kan operere.
Tag mig med. Det er det, jeg er her for.
Og for øvrigt...
...kan en ung læge godt få brug for en kirurg.
Ligesom en ung hærfører kan få brug for en Oberst.
Du vinder.
Har De et øjeblik, Kaptajn? - Det kan du tro, Top.
Jeg gennemgik tjenestelisten, og jeg står ikke på den.
Oberst Mucci vil helst have ugifte mænd med, så du røg af.
Men De er jo selv gift.
Deres kone vil nok savne Dem noget mere, end min vil savne mig.
Jeg står for planlægningen. Tving mig ikke til at gå mod mine ordrer.
Jeg beder Dem bare være en klog leder.
Der er soldater derude, der aldrig har været i kamp.
De får brug for mig.
Og De får også brug for noget mod den infektion.
Under min militærtræning var jeg fire uger fra at blive sendt til Bataan.
Jeg havde en indeklemt visdomstand. Jeg kender mange i de lejre.
Jeg kan nok godt overleve med de fødder.
Måske, men De får sværere ved at overleve uden mig.
Jeg skal nok tale med Obersten.
Var der andet? - Nej. Tak.
DAG 2 - DEN 28. JANUAR
Vi forlod hovedkvarteret uden at vide ret meget.
Vores eneste fordel var overraskelsesmomentet.
Nu ventede to døgns march i åbent terræn, hvor fjenden patruljerede.
Hvis bare en enkelt spejder så os, var vores mission slut.
Kom så, Riley. Op med dem.
Klar. - Af sted.
Af sted!
Alle vidste, at håbet om at redde fangerne var det, der drev planen.
Men det tænkte vi ikke så meget over.
Vi var indstillet på at redde dem eller dø i forsøget.
Efterlader de os bare her? - Jeg aner ikke, hvad de laver.
Giv kininen her til lægen. De mest syge får først.
De må være ved at trække sig tilbage. Selv de overordnede tager af sted.
Mori er også på vej af sted.
Så havde du alligevel ret. General MacArthur har jaget dem på flugt.
De flygter ikke. De har ordre til at slås til sidste mand.
Det er en fælde. - Så er det sgu en omfattende en.
Går vi ud, får de en undskyldning for at dræbe os.
De plejer ikke at skulle have en undskyldning. Jeg smutter.
Hvor langt tror du, du når?
Selvom det er et tilbagetog, myldrer det med dem i junglen.
Vi er vel soldater. - Majoren har ret.
Vi kan jo dårligt gå. - Jeg bad jer ikke om at gå med.
Hvad med dem, der må blive? - Måske kan nogle af os klare den.
Hvis vi bliver, klarer vi den alle sammen. Tropperne kommer snart.
Du har vist fået en discipel, Gibby. - Måske skulle du lytte lidt til ham.
De venter derude. Du gør det bare lettere for dem.
Jeg skal nok lade være med at flygte uden din tilladelse.
Hent præsten, Duke.
Staklen her troede stadig på Gud.
Hvis vi ikke kan flygte, kan vi lige så godt få noget at spise.
Hvor mon Moris plads er?
Jeg skider på hans tallerken!
Hvor har du lært det? - Jeg har ikke altid været en engel.
Hvad er der? - Det er mad til os.
Svinene sultede os med vilje.
Giv noget til dem i hospitalsafdelingen.
Rolig. Din mave er ikke vant til det.
Og hvad så? Det er som at sutte på Rita Hayworths patter.
Eller Mae Wests.
JAPANSK-KONTROLLERET OMRÅDE 50 KILOMETER FRA LEJREN
Hvad er det, Top? - Japserne.
De var her for et par timer siden.
De gemte sig nok for flyene.
Det er ikke til at sige, hvor de er. Lad os se efter, før vi går videre.
De trækker sig tilbage. Det er alt, vi har brug for at vide.
Hold jer til delingerne. Af sted.
Kom så.
Fandens også.
Det hemmelige militærpoliti. De er på vej mod lejren.
Floden deler sig en kilometer mod øst.
Måske er der en bro, der kan føre os rundt om konvojen.
Japanerne holder vel opsyn med floden.
Jeg synes, vi skal undersøge det. Det tynder ikke ud i trafikken.
Af sted.
Det var min skyld, du overhovedet mødte Margaret.
Ja ja.
Når jeg ligger og ser op i himlen, kunne jeg være hvor som helst.
Hvor er du nu? - Halvvejs gennem junglen.
Jeg gik mod din ordre, og nu er jeg næsten fremme ved civilisationen.
Drik min skål, når du når frem. - Hvad skal jeg sige til Margaret?
Hvis hun da stadig er interesseret. - Hvis ikke, frier jeg selv til hende.
Og ved du hvad?
Du skal være forlover, for du snupper hende ikke.
Hvis der gik sådan en og ventede på mig uden for en åben port...
Det er ikke almindelige soldater. Det er Kempeitai.
Det hemmelige militærpoliti.
Lad være med at give dem den tilfredsstillelse.
De dør alligevel snart.
Kæmpede du i Bataan, Major?
Anførte du en bataljon under en aktion ved Mamala-floden?
Jeg kan oplyse mit navn, min rang og mit soldaternummer.
Vi fandt dem her i dit kvarter.
Jeg går ud fra, de blev smuglet herind af filippinske modstandsfolk.
Der står: "Hold ud. MacArthur er på vej."
Vi har holdt modet oppe med den slags rygter i tre år.
Men denne gang er det sandt.
Jeres styrker vil generobre Filippinerne inden for et par uger.
Hvorfor får jeg det at vide? - Der er ikke længe til.
Du er den øverstbefalende. Hjælper du mig med at opretholde roen, -
kan jeg gøre resten af dit ophold her tåleligt.
Men hvis nogen af fangerne prøver at flygte, vil jeg henrette ti andre.
Er du gift?
Nej.
Men du har en grund til at ville overleve denne krig?
Jeg vil gerne se jer overgive jer.
Så må du tænke på dit helbred.
Du har vist feber.
Måske ville lidt kinin hjælpe?
Var det alt?
DAG 3 - DEN 29. JANUAR
Hallo. Hallo!
Du har meget høj feber.
Ondartet malaria, siger Wittinghill. - Hvor lang tid har jeg?
Tre til fire dage uden kinin.
Han prøvede at få mig til at sende dig til Skt. Peters afdeling.
Bekymrer du dig for mig? - Det er ikke sjovt.
Hvis du dør, hvem skal så få mig til at blive her?
Du ved jo, hvad Nagai sagde. Holder vi os i ro, er krigen snart slut.
Men jeg tror ikke på ham. - Hvad?
At han henretter ti for hver mand, der flygter?
Jeg ville netop ikke være venner med nogen her, men dig hænger jeg på.
Du skal klare den. Tænk på alt det, du har at se frem til.
Forestil dig Margaret i en gennemsigtig kjole.
Holder du aldrig op? - Nej.
Kom nu, dit store fjog. Hold ud.
MANILA HOSPITAL
Jeg vil gerne bede om 20 milligram jod.
Tak.
De myrdede Cora.
Jeg bliver skygget.
Bag ved os. I den brune vest.
Er der kun ham? - Det tror jeg.
Du må væk herfra, Mina.
Kininen er i posen. Pak dine ting, og tag af sted.
Nej! - Du skal, Mina.
Prøv, om du kan få medicinen til Cabanatuan, og tag så op i bjergene.
Hvad med dig? - Tænk ikke på mig.
Hvad laver du?
Balincarin? - Javel.
Lad os sende nogle folk ind. - Top?
Alt i orden.
Hvad er det, Top? - Kampvogne.
Du må hellere hente Obersten.
Javel.
Vent her. Jeg går i forvejen.
Kaptajn Juan Pajota.
Oberstløjtnant Henry Mucci, sjette elitebataljon.
Hvad er der sket?
Japanerne kørte ind i landsbyen i går i deres kampvogne -
for at straffe indbyggerne, fordi de hjalp mine folk.
De dræbte over 100 af dem.
Vi skal nok hævne det her.
Det er vores spejdere. Skyd ikke.
Kompagni Charlie. - Denne vej.
Der er fire afdelinger. Vi så kun krigsfanger i det sydøstlige hjørne.
Vagternes kvarterer ligger i det her område. Der er vagter i alle hjørner.
To ved porten, fem i vagtbygningerne. Vi tror, der er mellem 50 og 100.
Det er ikke nok.
Nok hvad? - Der er for mange ubekendte.
Vi kan komme ind, men der er stor forskel på 50 og 100 mand.
Man kan ikke altid regne sig frem. Man må forlade sig på sin tro.
Hvis der bliver ildkamp i lejren, vil mange af dem, vi prøver at redde, dø.
Løjtnant Able. Vi angriber om 12 timer.
Kan du skaffe flere oplysninger?
Det er risikabelt. Åbent land i fuldt dagslys.
Spejderne behøver mere tid. - Ikke flere forsinkelser.
Staklerne har allerede ventet i tre år. Vi følger din plan, Bob.
De må undskylde, men De sagde selv, jeg var fleksibel.
Jeg kan ikke garantere fangernes sikkerhed.
De bliver nok nødt til at udskyde angrebet.
Hvorfor?
Der er en japansk konvoj på vej mod nord. Den kommer forbi lejren i nat.
Hvor ved du det fra? - Fra vores spioner i Cabanatuan by.
Via jungletrommerne?
Jungletrommerne fortalte netop, at De og Deres mænd kom i dag.
Løjtnant Able. Sæt vores folk ind.
Vi tager af sted i aften. - Javel.
Kaptajn?
Du hørte Obersten. Gør dit bedste. - Javel.
Kaptajn?
Har du tid? Jeg vil gerne drøfte planen med dig.
Vi har holdt øje med lejren i tre år. Vi har planlagt flere angreb.
Hvorfor angreb I ikke? - De fleste fanger kan ikke gå.
De er syge eller lemlæstede. De raske sendes til japanske arbejdslejre.
Hvordan skulle vi kunne tage os af dem?
Hvordan ville I få dem væk fra lejren?
I carabao-vogne. - Har I vogne nok til 500 fanger?
Giv mig 24 timer, så skaffer jeg dem.
Men... Du må få din Oberst til at flytte til en anden landsby.
Her er ikke sikkert for dem.
Hvilken landsby vil du foreslå?
Platero.
Undskyld, hvis jeg gik over stregen. Kaptajn Pajota siger...
Vi udsætter det 24 timer. Send besked til General Kreuger.
Det var alt.
Javel.
Margaret Utinsky? - Ja?
Arbejder De på Manila Hospital? - Hvorfor?
Jeg arbejder for det japanske militærpoliti.
Følg venligst med.
Er Utinsky et tysk navn? - Det er litauisk.
Er De født i Litauen? - Kovno.
De taler godt engelsk. - Jeg er opvokset i Canada.
Står der i Deres pas, at De er litauer?
Mine papirer er i lejligheden.
Må jeg låne Deres nøgler?
Jeg kan hente dem til Dem. - Deres nøgler.
DET JAPANSKE HOVEDKVARTER MANILA
Hvorfor blev De i Manila?
Jeg er sygeplejerske. Jeg ville hjælpe.
Tror De, folk her ønsker amerikansk hjælp?
Jeg er litauer, ikke amerikaner. - Deres pas er falsk.
Jeg har rejst overalt med det pas.
Kender De en kvinde ved navn Mina Corcurea?
Nej.
Her til morgen overfaldt De en mand, som fulgte efter hende på gaden.
Jeg blev overfaldet, hvis det er det, De mener.
Mina Corcurea er medlem af den filippinske modstandsbevægelse.
Hun og hendes far står bag en række medicintyverier -
fra sårede japanske soldater.
De smugler medicinen ind til amerikanske krigsfanger.
Jeg er statsborger i et neutralt land.
Jeg har intet at gøre med modstandsbevægelsen -
eller amerikanske krigsfanger.
Er det her Deres bibel? - Er den fra min lejlighed?
De var gift med en amerikansk officer, da krigen brød ud.
Jeg har aldrig været gift.
Hvem er denne mand?
Deres mand?
Deres elsker?
Nej.
Men De har et billede af ham liggende i Deres bibel.
Det er fra Manila.
Vil du sidde ned, Major?
Kender du hende her?
Jeg har kendt hende kortvarigt.
Hvorfor?
Hun påstår, hun kendte dig godt.
Og at hun blev i Filippinerne for at være i nærheden af dig.
Det tror jeg næppe. Jeg gjorde vist ikke et ret stort indtryk på hende.
Men hun gjorde tydeligvis indtryk på dig.
Vil du gerne se hende igen? - Hvorfor vil du vide det?
Vi ved, at denne kvinde...
...leder en undergrundsbevægelse i Manila.
De smugler stjålen medicin ind i lejren her.
Hvis du får hende til at tilstå og give os navnene på de medskyldige, -
garanterer jeg, at I frit kan forlade Filippinerne sammen.
Og hvis jeg ikke gør det?
Så kommer du til at dø her.
Hun har vel fået det samme tilbud. - Det ved jeg ikke.
Hun må have afslået det. Ellers ville jeg ikke være her nu.
Jeg tilbyder dig en fremtid.
Min fremtid ligger ikke i dine hænder.
Hvor ser du dejlig ud, skat. - I lige måde.
Ærgerligt, de ikke afholder en skønhedskonkurrence her.
Jeg har noget til dig.
Jeg håbede, det var kinin. - Sikke du brokker dig.
Det kom ikke igennem.
Din ven Nagai har stoppet turene til byen.
Vi skal grave beskyttelseshuller i stedet.
De skal nok få det smuglet ind. - Så er det for sent, gamle dreng.
Du vil vel ikke forlade mig, Red? - Nagais folk vil ikke have mig her.
Det er der ti andre, der gerne vil.
Du er den eneste, der betyder noget for mig.
Dig og knægten.
Lad være, Red.
Vi ses, Gibby.
Bed Duke og Pitt holde øje med ham.
PLATERO TRE KILOMETER FRA LEJREN
Er der nogen, der ikke ved, vi er her?
Så snart de ser amerikanske soldater, tror de, at krigen er slut.
Så er det godt.
Oberst, jeg vil gerne tale med dig om mine folks rolle i missionen.
Dine folk er placeret på flankerne.
Det her er også vores krig. Vi har kæmpet mod japanerne i tre år.
Jeg ved, I er vrede på japanerne efter det i dag.
Jeg ville også ønske hævn.
Men den her mission er noget andet. - Mine folk er gode soldater.
De er vant til det, der skete i dag. - De vil gøre gavn på flankerne.
Løjtnant O'Grady. Jeg trækker mig tilbage.
Vil du takke for gæstfriheden? - Det skal jeg nok.
Skal jeg se på dine fødder, Kaptajn?
Ja tak.
Guderne må vide, hvordan du kunne gå på dem her, Bob.
Godt, Obersten ikke vidste det.
Kan du greje ham?
Mucci? - Ja.
Hver gang jeg tror det, overrasker han mig. Ikke altid i negativ retning.
Han er grunden til, at jeg blev elitesoldat.
Engang fulgte jeg ham blindt, men nu har vi hele tiden sammenstød.
Han kan nok ikke lide, du stiller dig op mod ham.
Men det er vel derfor, han valgte dig.
Ellers ved jeg ikke, hvorfor han har ignoreret de her halvrådne plader.
Men tror du, han synes, det her er dødsjovt?
Det er den konvoj, Kaptajn Pajota talte om.
Pokkers. De er vist ved at forstærke lejren.
Duke? Vågn op.
Det er din tur til at holde øje med Red.
Ja.
DAG 4 - DEN 30. JANUAR
Han er væk!
Han er væk, for fanden! Du faldt i søvn.
Fordi der var en, der var ulydig...
...skal ti andre nu betale prisen.
Nej, det var min skyld.
Hør nu, det var min skyld.
Lejren fik forsyninger i aftes. Brændstof og nye soldater.
De har vist noget for.
Hvor mange?
Mellem 150 og 200. - Kaptajn?
Jeg ville lade anden deling bevogte Cabu-broen, -
men er der 300, får vi brug for alle.
Måske kan vi holde broen med færre mænd.
Kan du nøjes med en af Rileys grupper?
Det tror jeg ikke. Japserne satte flere ind ved broen i aftes.
Bare Kaptajn Pajota havde fortalt mig det noget før. Lad os se på det.
CABU-BROEN EN KILOMETER ØST FOR LEJREN
Tæl dem.
Undskyld, men hvad skal vi tælle?
Løjtnant Riley har ret. Der er vel 1.000 mand.
Må jeg vise dig noget, Kaptajn? Her er broen...
Hr. Oberst?
De andre er ved at miste modet, ikke?
De vil ikke skuffe Dem. - Det handler ikke om mig.
Vi har kæmpet hårdt for at nå hertil. De fortjener at blive æret.
Vi gør det ikke for ærens skyld.
Ikke omtale, men den slags ære, man har i hjertet resten af livet.
Det at vide, at man har gjort en forskel.
Jeg vil bare gerne påskønnes af gutterne i lejren.
Er du kommet for at få mig på andre tanker?
Nej.
Jeg kom for at sige, at uanset hvad De beslutter, vil det være rigtigt.
Nogle gange må man forlade sig på sin tro.
Kaptajn Pajota har meldt sig til at holde broen, hvis De vil høre på ham.
Jeg må hellere være lidt alene med ham, så jeg kan få undskyldt.
Javel.
Vi venter, til de er her, og så sprænger vi broen.
Vi har ikke nok sprængstof.
Den skal bare beskadiges, så de ikke kan køre over.
Soldaterne skal kunne komme over. Mine folk på hver side beskyder dem.
Så går de udenom i stedet.
Det gør de ikke, når de kæmper mod filippinere. De respekterer os ikke.
Hvordan har de andre det? - De er bange.
De venter på at høre, hvad De har at sige.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige længere.
Jeg kan sige noget på Deres vegne. Indtil De får det bedre.
Er du god til at skrive breve?
Det kommer an på, hvilken slags brev De mener.
Det ved jeg ikke rigtig. Jeg er begyndt på det mange gange, -
men så skrotter jeg det igen.
Der ligger papir og blyant under min måtte.
Hvem vil De skrive til? - En kvinde, der hedder Margaret.
Jeg ved ikke, hvor godt jeg kender hende længere.
Jeg har levet i en fantasiverden så længe, at jeg er bange for at skrive -
et fjollet kærlighedsbrev, så det bliver pinligt for os begge to.
Det troede Red vist ikke.
Hvad sagde han til dig?
At hun følte det samme som Dem.
At hun ville have forladt sin mand, hvis De havde ønsket det.
Jeg troede, at hvis jeg gjorde det rigtige, ville det ende godt.
Det er mærkeligt...
Jeg har brugt de sidste tre år på at overveje, hvad jeg vil sige til hende.
Men nu aner jeg ikke, hvad jeg skal begynde med.
Hvad med: "Kære Margaret"?
Vi har fundet dem, vi ledte efter.
Du kan gå.
Følg efter hende.
Hun skal nok føre os til de andre.
Det skal nok gå. Du er i sikkerhed nu.
De slog Mina ihjel. - Ja, det ved jeg.
Jeg var ikke ved mine fulde fem hele tiden.
Jeg ved ikke, hvad jeg fortalte dem. - Du fortalte dem ikke noget.
Mina og hendes far blev arresteret på vej til Cabanatuan i går.
Det havde intet med dig at gøre. - Hun tog derud for min skyld.
Hun vidste, jeg ville hjælpe Daniel. - Det ville hun også.
Jeg skulle have standset hende. Jeg skulle have standset hende...
Men jeg kunne kun tænke på ham.
Hvad du end har gjort galt, har du givet så rigeligt igen.
Hundredvis af krigsfanger skylder dig livet.
Nej. Jeg gjorde det på grund af ham. Jeg blev på grund af ham.
Du vil snart se ham igen.
Jeg har venner, der vil gemme dig i bjergene, til amerikanerne kommer.
Men Margaret, hør her. Du må tro på noget, der er stærkere end dig selv.
Fader!
Japanerne er her.
Få Margaret væk. Jeg tager mig af dem.
Løb. Og se dig ikke tilbage.
I behøver ikke gå ind i kirken. Der er ingen derinde. Ingen.
Her er planen. Klokken 17.00 vil vore samlede styrker forlade Platero.
Vi deler os ved floden.
Kaptajn Pajota tager til Cabu-broen og laver en vejspærring.
Kaptajn Joson gør det samme på hovedvejen, hvis nu der kommer flere.
Formålet er at aflukke området, så japanerne ikke kan komme ind.
Vi skal bruge mørket til at få fangerne ud, så vi begynder i dagslys.
Når vi er gennem skoven, går Rileys deling mod øst.
Vi andre kravler mod porten. - Hvor meget dækning?
Spredt dækning indtil 200 meter før lejren.
Derefter intet før en grøft 30 meter inden porten. Her er lejren.
Her er hovedfærdselsåren. Fangerne er her, fjenden overalt.
Formodede kampvogne her, porten her og grøften her.
Før vi når den, er vi nemme mål, så vi må lave en afledningsmanøvre her.
Kan De få et af Deres fly til at flyve over lejren?
Ikke uden at bruge radioen. - Det er måske værd at tage chancen.
Udmærket. Mens vi nærmer os, løber Rileys mænd herover.
Der skal stå en mand for hver 20 meter, som tager sig af fjenden.
Når I er klar i det sydøstlige hjørne, signalerer I det med et skud.
Forstået. - Godt.
Resten af os står klar her. Når vi hører signalet, -
rydder Foleys anden deling vagttårnet og vagtbygningen.
Første deling åbner porten.
De beskyder dernæst området her, hvor fjendens officerer holder til, -
mens resten løber mod kampvognene. Aldridge løber de 200 meter.
Sørg for en reserve. Kommer kampvognene igennem, får vi problemer.
Så gælder det fangerne. O'Gradys anden deling -
trænger ind gennem porten og ind til fangerne.
Første gruppe placerer sig her og beskyder fjenden.
Fangeområdet skal beskyttes mod fjendtlig ild fra alle sider.
Dernæst fører O'Gradys anden deling fangerne mod porten.
Her venter lægeholdet. Vi skal så ned til floden, hvor vognene venter.
Når alle fanger er ude, affyrer jeg en lyskugle, og angrebet er slut.
Nogen spørgsmål?
Ja. Hvem forlader lejren sidst? - Det gør jeg.
I dækker mig ved porten. - Javel.
Ellers andet? Orienter jeres folk, så de er klar til afgang om to timer.
Alt i orden?
Ja.
Og dig?
Jeg er bekymret for Riley.
Det er en hård opgave.
Hvad er det?
Hvorfor?
Jeg spurgte bare.
Der er 250 japsere i lejren. Og 1.000 længere oppe ad floden.
10.000 flere i området. Og vi er kun 120.
Så jeg tænkte, vi kunne bruge et mirakel.
Tag det bare. Jeg har masser.
Skal jeg så bare kysse det?
Klokken er nu 17.15, og...
Nu.
Flyet overflyver lejren klokken 18.00. Riley affyrer skuddet 19.30, -
Pajota sprænger broen i luften 19.45, og vi er ude klokken 21.00.
Nogen spørgsmål?
Lad os prøve at komme gennem det her i live.
Held og lykke, de herrer.
Top? Du går med Løjtnant Riley. - Javel.
Hvad nyt, Daly? - Der er snart ikke mere dækning.
Kaptajn Prince sagde, der var brug for en mand mere.
Hold dig til mig, indtil vi når hegnet.
Hvor bliver de flyverdrenge af?
Det er et af vores.
Få dem ind igen. Stram op på bevogtningen.
Vagter! Tilbage på plads.
VEJEN TIL CABANATUAN
Jeg kommer igen i morgen tidlig.
Tag det her, hvis nu jeg ikke er her længere.
De skal selv give hende det.
Så er det nu.
Hvis jeg skal sætte angrebet i gang, vil jeg være helt sikker på, -
at alle er på plads.
Jeg undersøger det.
Kom nu, Riley.
Hvad fanden laver Riley?
Jeg skulle sikre mig, I er på plads. - Det har vi været i ti minutter nu.
Det skal jeg sige videre.
Guerillaerne er bange for, at broen skal sprænge i luften, før vi starter.
Pokkers.
Vi er på plads.
Vi venter på Deres skud.
Skyd!
Japserne slår os ihjel!
Nu!
Aldridge, Lucas! Af sted!
Skyd låsen op!
Nu!
Af sted! - Kom så!
Løb!
Kom så.
Nu! Til venstre. - Herover.
Skyd!
Nu.
Kom så.
Den virker ikke. Riley!
Kom bare an!
Rolig, vi er amerikanere. Vi skal nok få jer ud.
Dem, der kan, går mod porten. Resten henter vi senere.
Kom nu, Lucas!
Venstre.
Dæk mig.
Skyd nu!
Pis!
Tag det roligt. Jeg er amerikaner.
Vi skal nok få jer hjem.
Bare rolig. Vi er her for at hjælpe jer.
I skal hjem. Forstår du det?
I skal hjem.
Jeg kan ikke gå fra ham.
Jeg skal nok tage ham med mig.
Hør her. Sig til mine folk, at her er folk, der skal bæres.
Klarer du den? Af sted.
Jeg har dig. - Nej. Nej...
Værsgo.
Kom så! - Vent. De syge er her stadig.
Pajotas folk holder stadig stand, men japanerne angriber længere nede.
Kommer japanerne over floden, får vi aldrig mændene ud.
Gå ind og hjælp dem ud. - Javel.
Vent med at skyde. Giv mig lyspistolen.
Vent, til der er lys på.
Tilbagetrækning! Få dem væk herfra. Af sted!
Virker mortéren? - Den er beskadiget, men den virker.
Sigt efter porten.
Kom så!
Hen til porten.
Doktor Fisher, her er ikke sikkert endnu.
Jeg venter på den anden side af vejen. Nu skal jeg hjælpe dig.
Tilbagetrækning! Daly, tilbagetrækning!
Tilbage til samlingspunktet. Af sted!
Videre!
Mortér! Ned!
Skyd det monstrum i sænk!
Aliteri, hjælp ham her. - Javel.
Kom her.
Så er det gennem porten.
Fortsæt.
Kom, Daly.
Mod porten. Klar? - Klar.
Mortér! Ned.
Op igen! Kom nu, fortsæt.
Få dem op igen. Bliv ved med at gå. Hen til porten.
Fortsæt. Ud med dem.
Mortér!
Jeg tager flanken.
Pis!
Hr. Sergent! Er alt i orden?
Hvor fanden blev du af, Daly?
Kom så, alle sammen.
Få lægen herover.
Alt i orden, soldat?
Åh nej. Jimmy!
Det var mortéren. Han har mistet meget blod.
Kan vi flytte ham? - Vi har intet valg.
Jimmy? - Kom bare.
Få ham til Platero. Du bliver hos ham, forstået?
Hold ud.
Jeg er den sidste.
Snigskytter! Fra venstre.
Indstil skydningen!
Tilbagetrækning. - Tilbagetrækning!
Daly? Daly!
Kom med.
Kom nu, Daly. Kom nu.
Han er væk.
Så er det nu.
Fortsæt. Lad os få dem over.
Det skal nok gå. Nu kommer De hjem.
Kaptajn Prince...
Hvordan gik det? - Vi fik dem alle ud.
Hvor mange faldne? - Daly døde.
Og Doktor Jimmy er såret.
Hårdt såret. Han bliver opereret her i Platero.
Jeg tror ikke, han klarer den.
Tak, Kaptajn.
Leveren er muligvis beskadiget. Tyktarmen er beskadiget.
Vil du have morfin, Doktor Jimmy? - Nej.
Det må du beholde. - Mere plasma.
Fik vi dem ud?
Dem alle sammen.
Godt.
Vi må se at komme videre.
Vi er på vej af sted.
DAG 5 - DEN 31. JANUAR
TALEVERA DEN AMERIKANSKE FRONTLINJE
Undskyld, men har du set Major Gibson?
Seks dask.
Jeg har jo sagt, jeg ikke vil sælge det.
Ti dask? - Det går ikke. Jeg har ikke andre.
Hvad mener du? Du sagde, du havde masser.
Jeg løj.
Min mor gav mig det.
Hvad siger din mor så til ti dask?
Jeg ved, hvad din mor siger. - Hov, hov!
Har du set Major Gibson?
Ja, nede ved floden. Spørg lægerne nede ved vognene.
Tak.
Margaret...
Hvor er han?
Han bad mig give dig det her.
"Kære Margaret. Efter tre år, hvor jeg har set så megen ødelæggelse -
og lidelse, virker et brev så meningsløst."
"Jeg tænker tit på, hvordan livet havde været, hvis vi var sammen."
"Men som tiden går, indser jeg, at det måske aldrig vil ske."
"Der er en ting, du skal vide: Du betyder uendeligt meget for mig, -
og ikke bare for mig, men også for alle andre her."
"Du har givet mig styrken til at give folk håb -
og måske en chance mere. Jeg savner dig mere, end du aner, -
og skylder dig mere, end du nogensinde vil forstå."
"De kærligste hilsner Daniel."
Kaptajn Prince!
Hr. General, dette er manden, der ledede angrebet, Kaptajn Prince.
Tillykke, Kaptajn Prince. Jeg beklager Deres tab, -
men De skal vide, at De har gjort Deres land ære.
Tak. - De herrer.
Flot klaret.
Nå...
Hvordan har du det? - Godt.
Jeg er stolt af dig.
Tak.
Aldrig før havde så mange lidt så meget og brokket sig så lidt.
De troede, de blev ladt i stikken, så de skulle dø på fremmed grund.
Indsatsen betød ikke meget for krigen, -
- men for mig var det at redde dem en måde at gøre regnskabet op på.
Det er sandt. De var blevet efterladt, men aldrig glemt.
Den 30. januar 1945, efter næsten tre års fangenskab, -
blev 511 krigsfanger befriet fra fangelejren i Cabanatuan.
Under angrebet døde to soldater, og 21 guerillasoldater blev såret.
En af krigsfangerne døde efter befrielsen.
Oberstløjtnant Henry Mucci modtog en æresmedalje for sit mod.
Kaptajn Robert Prince modtog samme udmærkelse.
Præsident Truman tildelte Margaret Utinsky Frihedsmedaljen -
for "enestående heltemod".
Angrebet på Cabanatuan er den mest vellykkede redningsaktion -
i den amerikanske militærhistorie.
Oversættelse: Bende Bjerring Scandinavian Text Service 2006